LANGLEY FLYBASE, VIRGINIA HEMMELIGSTEMPLET
TIL MARTIN TEAGUE, VICEDIREKTØR NSA
Hospitalet bekræfter genoplivelse af Arlington James Steward.
Patienten blev udskrevet fra brandsårsafdelingen d. 24. juli.
Patienten har konstrueret et apparat med ukendt formål.
Apparatets specifikationer er bekræftet af Marsprojektet.
Patienten leverer genstanden til privatadresser.
Flere oplysninger fremsendes.
Torsdag d. 16. 05.45
- Hørte du noget? - Det er dørklokken.
Er du sikker?
Hvad er klokken?
Kvart i seks.
- Hvad er det? - Nogen stillede en kasse.
- Hvem? - Jeg så bare en bil køre væk.
Kommer julemanden for tidligt i år?
Vi er åbenbart stået op.
- Du tror vel ikke på julemanden? - Nej.
- En fedtknop i skorstenen er ulogisk. - Og det er ulovligt.
- Hvad var det for en bil? - Den var sort.
- Hvorfor kørte de bare? - Jeg ved det ikke, skat.
Tag kassen.
Hvad er det?
- Jeg har aldrig set noget lignende. - Der skal en nøgle til.
Der er et brev.
Det ligner en bryllupsinvitation. En brudepigegave fra familien Powell?
"Mr. Steward kommer på besøg 17.00." Kender du en mr. Steward?
Nej, gør du?
- Det sner. - Den smelter.
- Her, din sandwich. - Skar du brødet i firkanter?
Lad være med det, det er til små børn.
- Goddag, mrs. Lewis! - Norma, det andet lyder gammelt.
- Du er gammel. - Jeg er kun 35.
- For os er det gammelt. - Det bliver du også en skønne dag.
Hvorfor skal holdepladsen også ligge foran vores hus?
- Så jeg kan se, du er sikkerhed. - Gå ind, du er pinlig.
Fordi jeg elsker dig? Skal jeg give dig et stort kram?
- Ja, gør det. - Lad være, mor!
Farvel, Walter! Vi ses drenge.
- Har du en tidlig midtvejskrise? - Nå, hvem er så mr. Steward?
- Jeg aner det ikke. - Er det en fra skolen?
- Jeg ved det ikke. - Er det din hemmelige elsker?
- Jeg hader dig. - Jeg hader også dig.
Tre fremmede fanget sammen for evigt, alle forlanger noget fra de andre.
Et uopfyldt ønske. Det er Sartres opfattelse af helvede.
Helvede er andre mennesker.
Andre, der ser en, for den man er. Hvad betyder det for Estelle?
Hun rådner op, fordi hun giftede sig for penge og dræbte sit barn.
Det er lidt mere indviklet end som så, Charles.
- Hun måtte redde sin familie. - Hvad skete der med din fod?
- Hvilket? - Du halter, hvad er der galt?
- Må vi se den? - Min fod?
Ja, må vi se, hvordan den ser ud?
Hvad er der? Synes du, det er flovt?
Husk, I har stil for til i morgen.
VIKING PRESSEKONFERENCE 16 DECEMBER 1976
Liv eller ej, er det vigtigt for forståelsen af udviklingen -
- at fastslå den organiske kemis bane.
Mars kan give os et andet perspektiv på udviklingen -
- af den planetære kemi. Nogle spørgsmål?
- Ja, dernede? Rhonda. - Fortæl lidt mere om jordprøverne.
Vi målte produktionen eller optagelsen af kuldioxid, kvælstof -
- metan, brint og ilt i jordprøverne fra Mars.
Hvorfor deltager de nationale sikkerhedsmyndigheder?
- NSA? - Vicedirektør Martin Teague er her.
- Hvorfor er NSA her? - Er der spor efter en civilisation?
Ingen kommentarer, men tak for oplysningen. Flere spørgsmål?
Hvis vi finder vand under overfladen og fotos af Utopia Planitia viser -
- der engang var floder på Mars, finder vi måske beviser på liv.
- Og hvem er du? - Arthur Lewis, kameraingeniør.
Du er på kort tid blevet en del af familien her på Libby Hill.
Det gør det svært at måtte sige det her.
Men lærerrabatten på skolepengene er afskaffet.
- Fra hvornår? - Næste termin.
- Det gør mig virkelig ondt, Norma. - Det ved jeg.
Du har næseblod.
- Hvorfor halter din mor? - Det kommer ikke dig ved.
- Hvad vil du gøre? - Jeg ved det ikke, det er svært nok.
- Hvad siger Arthur? - Han ved det ikke endnu.
Han bliver helt ødelagt.
Men han lever jo stadig på Mars.
- Du har haft samme slips på tre dage. - Det er et lykkeslips.
- Guderne ved, du får brug for det. - Jeg burde låne dig det i dag.
- Ja, mon ikke. - Jorden er ikke god nok til Arthur.
- Tag ikke glæderne på forskud. - Tør du ikke lyde for ambitiøs?
Jeg må fortælle chefen, du arbejder på et privatprojekt i arbejdstiden.
Nå, så det vil du? Terry, spræng os ikke i luften.
- Det er en julegave til Norma. - Det er flot, hvor er min gave?
- God jul! - Tak.
Det var så lidt.
Goddag, kan jeg hjælpe Dem?
Mrs. Lewis?
- Ja. - Goddag, jeg er Arlington Steward.
Jeg håber, De fik den kasse, jeg stillede udenfor døren.
- Ja. - Og De fandt knapenheden?
- Kaldes den det? En knapenhed? - Ja.
Bliv ikke nervøs, jeg er intet uhyre, bare en mand med en opgave.
Må jeg komme indenfor?
Naturligvis.
- Må jeg byde på noget? - Ellers tak, jeg spiser ikke meget.
Kan vi sætte os?
Prøver De at sælge mig noget?
Ja, på en måde, jeg har et tilbud til Dem.
- Hvad har De at tilbyde? - En økonomisk mulighed.
I denne kuvert er der en nøgle, lad mig vise Dem den.
Nøglen åbner glaskuplen på knapenheden.
Voilà...
Hvis De trykker på knappen, sker der to ting.
Et sted i verden vil en, De ikke kender, dø.
Og for det andet vil De modtage en betaling på en million dollars.
Skattefrit.
Betalingen vil blive overdraget til Dem af mig -
- i kontanter, præcis sådan her.
Mrs. Lewis, tillad mig at give Dem denne nye 100 dollarseddel -
- som en gave, fordi De bød mig indenfor.
Giver De mig 100 dollars, selvom jeg afviser Dem?
Netop.
- Mener De det her? - Ja, mrs. Lewis.
Tilbuddet er alvorligt ment.
- Hvem arbejder De for? - Der er desværre tre betingelser.
For det første må jeg ikke afsløre noget om min arbejdsgiver.
De må ikke omtale tilbuddet til nogen udover Deres mand.
Og tre: De har 24 timer.
De har indtil klokken fem i morgen til at beslutte Dem.
Til den tid kommer jeg igen og henter knapenheden.
Den omprogrammeres og en anden får tilbuddet.
Det har været en fornøjelse.
30 minutter til ALBF-testen.
- Er det en ny protese til hendes fod? - Rigtig gættet.
Jeg bruger den nye silikoneskum, GE udviklede til rumfærgens stole.
- Det lugter godt. - Hvad skete der med hendes fod?
Hendes bror tabte en vægtstang på den. Hun tog på hospitalet.
Lægen tændte for røntgenapparatet og så til en anden patient.
Han glemte alt om Norma og lod røntgenapparatet køre.
- Det lyder ikke godt. - Nej.
- Vævet i fire af hendes tæer gik til. - Måtte de amputere fire tæer?
Ja, og så måtte de tage hud fra inderlåret til at dække hullet.
Det var i 1958. Transplantations- teknikken var ikke som i dag.
Hun måtte sidde sådan her i fuld gipsforbinding -
- i en hel måned, til det var lægt.
- Hun sagsøgte vel idioten. - Ja, familien sagsøgte og vandt.
- Hvad var skadeserstatningen? - Titusinde dollars.
- Hvis det virker, kan hun jogge igen. - Lad os håbe på det.
- Det bliver en dejlig gave til Norma. - Tak, chef.
Den slags fortjener opmuntring, der er et anbefalet brev til dig -
- fra... astronautkorpset.
- Er det en vits? - Ingen har åbnet det.
- Der står, jeg blev afvist. - Hvad?
Arthur Lewis. Hans ansøgning blev afvist. Hvorfor?
Godt.
Arthur, de siger, du dumpede i den psykologiske test.
- Det er da løgn! - Det giver ingen mening.
Norm, jeg scorede højt i alle prøverne.
Jeg...
Jeg regnede virkelig med det her.
- Hvad skal jeg nu gøre? - Her er mange fine muligheder.
Vi skal designe optik til det nye planetkamerasystem. Det er lige dig.
En slags chefstilling der ikke eksisterer?
Vi har jo altid Mars...
Før jeg kunne spørge om andet, satte han sig i bilen og kørte.
- Hvad gør du, pas på! - Helt ærligt, tror du på det pjat?
- Fik du nummeret på bilen? - Nej.
- Din far er strisser, tag nummeret. - Jeg var lidt rystet.
- En, du ikke kender, dør altså. - Ja, det var præcis det, han sagde.
- Sagde han hvordan? - Nej.
- Og han tilbød dig kontanter? - Ja, en million. De så ægte ud.
- Hvordan så han ud? - Det vil du ikke høre.
Hvad mener du?
Han må have været i en brand, for halvdelen af ansigtet manglede.
- Mener du det? - Ja.
- Tager du gas på mig? - Nej, jeg gør ikke.
Vi kommer for sent til stykket.
- Jeg låser den inde i kælderen. - Gør det.
- Jeg køber St. Charles Place. - Godt.
- Davs, mrs. Lewis! - Dav, Dana.
- Dukkede mr. Steward op? - Ja, han kom forbi.
- Hvad gør den knap? - Ikke noget særligt.
Gav han dig en nøgle til kuplen? Det er sikkert noget fedt.
Du er en rigtig Spørge-Jørgen.
- Og du snakker udenom. - Så er det nok, sengetid er 22.00.
- Ja, sir. - Tak, Dana. Hav en god aften.
Det er din. Min tur.
Han var meget charmerende, jeg tror på, han giver os pengene.
...i al evighed.
Nå, lad os komme i gang.
- Hvad siger du? - Han har intet at vinde ved det.
Han er en fupmager, det er falske penge, ingen giver 100 dollars væk.
Måske er han sindssyg og bruger det som en undskyldning for mord.
- Og giver os skylden. - Skal vi ringe til politiet?
- Siger vi noget, ryger tilbuddet. - Sagde han det?
- Ja. Skal vi ikke tage hjem? - Jeg henter overtøjet.
Nogen har brugt meget tid på den. Anodiseret aluminium, håndblæst glas.
Den ser dyr ud.
Vent lidt...
- Hvad gør du? - Jeg vil kigge inden i.
Se den her fjollede... Sådan.
Ingenting, ingen sender, ingen radio.
Trykker vi på knappen, opdager han det ikke.
- Saml den, den må ikke gå i stykker. - Det kan da være lige meget.
Han sagde, han hentede den, og programmerede den om.
Hvad omprogrammerer han? Det er et stykke træ, ikke andet.
Trykker du på knappen eller ej?
Det er ikke op til mig.
Det er op til os, jeg ville aldrig gøre det, uden din viden.
- Husk at slukke lyset på træet. - Nej, det skal være tændt.
- Det udgør en brandfare. - Det bevarer julestemningen.
- Vi kunne dø. - Alle dør på et tidspunkt.
Godt, så lad det være tændt.
Hvad tænker du på?
At vi aldrig får så mange penge at se igen.
Hvorfor siger du det?
Vær realistisk, Arthur. Du arbejder for regeringen.
Og vi bruger begge to for mange penge.
Det ville gøre vores liv meget lettere.
Skat, har vi brug for en million for at være lykkelige?
Nej, men det ville betyde økonomisk sikkerhed for hele familien.
Jeg behøver ikke arbejde for NASA, jeg kan få et andet arbejde.
Kommer vi nogensinde væk fra Richmond?
Fredag d. 17. 07.22
Vi må udskyde min fodoperation.
- Nej, du har brug for den. - Jo, men vi har ikke råd til den.
Så tryk på knappen og se hvad der sker.
Jeg er bange.
Norma, hvad er du bange for?
Du så ikke hans ansigt.
Jeg ringer til politiet.
Nej, så ryger tilbuddet, hvordan fanden skal han vide det?
Det er en gave til brudepigerne, de griner af det i aften.
Doc Powell spørger, hvem der trykkede, og alle får et godt grin.
- Hun stod i gangen i supermarkedet. - Hvor er hun nu?
Jeg løb ud på parkeringspladsen, de lagde hende bag i og kørte.
Lås alle dørene, jeg er på vej.
Jeg testede den på arbejdet. Sedlen er ægte.
Lad os antage, de alle sammen er ægte.
Vi trykker, får en million og er ansvarlige for et menneskes død.
Kan vi leve med det?
- Hvad, hvis det er nogens barn? - Hvad, hvis det er en dødsdømt?
Hvad, hvis det er vores genboer? Kender du egentlig dem?
Doug og Donna.
Hvad betyder det at kende nogen? Kender du mig?
Bedre end du kender dig selv.
- Kender du Walter? - Endnu bedre end jeg kender dig.
Hvad gør vi?
Det er bare en kasse.
Alarmcentralen. Hvem må jeg viderestille til?
Tal lidt langsommere, jeg forstår ikke, hvad du siger.
Du hørte nogen skrige og et pistolskud?
Jeg hørte et skud, så kom han løbende med en mappe og sprang ind i bilen.
Gå indenfor. Tag drengen og gå ind.
Jimmy! Tag hendes puls.
Tilbage, jeg sparker døren ind, træd væk fra døren!
Rolig, der sker ikke noget.
- Goddag, mrs. Lewis. - Goddag.
Skal jeg komme indenfor?
Goddag. De må være mr. Lewis.
De må undskylde mig, men jeg har ret travlt, skal vi?
Har De nøglen?
Tak.
Værsgo, en million dollars.
- De kan tælle dem, hvis De vil. - Er nogen?
Død? Ja, naturligvis.
De sagde tidligere, at knappen kan omprogrammeres.
- Hvad nu? Får andre tilbuddet? - Ja, mrs. Lewis. Sådan virker det.
Jeg lover, tilbuddet gives til en, De ikke kender.
Nej!
Vent!
Vi vil ikke have Deres penge, tag dem.
Jeg beklager, mr. Lewis, knappen blev trykket ned.
Farvel.
Hej!
Åbn døren!
Åbn den!
XH34568. Jeg har nummeret.
- Hvad tænker du på? - En, vi ikke kender...
Betyder det, vi er de næste? Var det det, han mente? Lad os...
Læg pengene i boksen.
Ikke i dag.
Først dine lektier.
Og tøm din madkasse.
Endnu et mord i en familie. Den her gang er det hustruen.
Offeret er Diane Carnes, 31 år, Datteren blev fundet på badeværelset.
- Og manden? - Naboen så ham løbe efter skuddet.
- Er manden tidligere straffet? - Nej, det er ret mærkeligt.
Han beskrives som en kærlig far af alle, han er raketingeniør.
Han arbejder for NASA.
Gør han?
Det gør ikke ondt mere.
- God jul. - Hav en god aften.
Maymont Country Club byder Burns-Powells velkommen.
Og det er kun de indledende manøvrer. Kan du huske vores?
- Mener du øllet i haven? - Lige præcis.
Der kommer min lille pige.
- Se, hvordan hun går! Du svæver. - Vidste du det?
- Julemanden kom tidligt i år... - Ja, han gjorde, mor.
Davs, Dick, hvordan går det? Davs Lana.
- Arthur, klipper Norma dig stadig? - Er du Lynyrd eller Skynyrd?
- De sender ikke dig i rummet sådan. - Sådan ser alle ud nu, mor.
- Jeg ved det, min ven, men... - Hvor fandt I de der?
- Derovre. - Har du lyst til noget?
- Sherry. - Undskyld mig.
Må jeg bede om jeres opmærksomhed!
Vi vil godt takke alle, fordi I kom på sådan en usædvanlig kold aften.
Jeg fik at vide, det skal være kort, for der venter endnu 43 talere.
Venner af bruden og gommen har generøst skænket disse gaver.
Og da det er juletid, vil vi afholde et gavelotteri.
- Kom så, Lana. - Du skal blande dem.
Ligesom når du hælder sprut i punchen, det kan han.
Det har jeg da aldrig prøvet. Sådan.
Min svigersøn, ikke dig, Arthur. Kom herop.
- Behøver jeg det? - Kom her, Arthur.
Der er ingen numre med i spillet, jeg er en ærlig betjent. Tag en gave.
- Skal jeg bare vælge en? - Tag, hvad du vil have.
- Lad golfkøllerne være, de er mine. - Nej, du må godt tage golfkøllerne.
- Jeg tager kassen her. - Han er så høflig.
En fin beskeden gave... vi fortsætter.
- Gådefuldt... - Leticia, kom herop.
Nå? Åbn den.
- Læg den i bilen, til vi kommer hjem. - Nej.
- Åbn den, så vi kan se, hvad det er. - Ja, åbn nu.
- Arthur, det er ham. - Hvad er det? Et foto?
- Ja. - Lad os se det.
Nej, det er en intern vittighed, det er privat.
Vi forstår, vi har også taget nogle. Vi kan jo bytte.
Der fik I noget at fantasere om.
Og det her er kun en forprøve, hvordan bliver brylluppet så ikke?
"Astounding Science Fiction"?
- "Day of the Moron"? - Ja, min far samler på tegneserier.
Samler han på andet?
Han har en masse om Mars i kælderen, vil du se det?
Kom.
- Er din far med i Viking-projektet? - Han udviklede kameraet.
Det fotograferer i 360 grader og scanner en linje ad gangen.
Det tager 5 minutter at tage alle 360 grader.
- Hvordan sendes de herned? - De overføres via radio.
De fandt en måde at tolke dataene på og printe dem ud på film.
Tager det lang tid at overføre dem?
2 timer. 93 millioner km på 5 minutter.
De testede det i Colorado sidste år.
Jeg synes ikke, vi skal sige noget til min far.
Kom, lad os se, hvordan den nye fod virker på dansegulvet.
"Enhver tilstrækkelig avanceret teknologi er som en tryllekunst."
Arthur C. Clarkes tredje lov. Min far kender ham.
Arthur, det var det bedste, du kunne give Norma.
- Hvad skulle hun gøre uden dig? - Hvad skulle jeg gøre uden hende?
- Det ved jeg virkelig ikke. - Sikken perfekt gave.
Det er en dejlig fest, Dick, tillykke.
- Jeg betaler ikke engang for den. - Ikke?
- Hvordan klarede du det? - Du...
Kan du tjekke et bilnummer for mig? Det er en sort firedørs.
- Kan du finde ejeren? - Ja, hvad drejer det sig om?
En, der hænger omkring huset. Det er sikkert ingenting.
- Hvem er den knægt. Er han elev? - Har Norma ikke fortalt det?
- Nej. Hvad? - Han ydmygede hende foran klassen.
Han gjorde grin med hendes fod.
Du har næseblod.
Tak.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Du sagde, der var telefon til mig.
Ja, lige der.
- Hallo? - Mrs. Lewis? Arlington Steward her.
Deres mand har kontaktet politiet angående min bil.
- Jeg har mange ansatte. - Ingen må komme noget til.
- Hvorfor trykkede De så på knappen? - Vi vil ikke have ballade.
Jeg er bange for problemerne opsøger Dem, alt har sine konsekvenser.
- Indtil knapenheden omprogrammeres. - Hvad skal vi gøre?
Lyt til Deres samvittighed. Gør, som den byder.
Nyd festen.
Hvad sagde du til min kone? Fortæl mig det.
Synes du, det er sjovt? Synes du, vansiring er morsomt?
- Er det sjovt? - Nej, mr. Lewis. Det er tragisk.
Åh, Arthur...
Er du okay?
Ingen vej ud
Dana, vi er hjemme.
- Har du nogen til at hente dig? - Nej.
- Arthur kører dig, værsgo. - Tak.
- Hvor skal jeg køre dig hen? - Til motel Galaxy Motor Lodge.
- Bor du på motel? - Mine forældre istandsætter et hus.
Du har blod på hænderne.
- Hvad mener du? - Dine hænder... er det blod?
Jeg kom op at slås, jeg gjorde alle flove og ødelagde festen.
Nogen trykkede på den forkerte knap.
- Hvorfor siger du det? - Det er bare et udtryk.
Drag ikke forhastede slutninger, så går det først galt.
Det er det allerede.
- Hvad vil du gøre ved det? - Aner det ikke, har du et forslag?
Se ind i lyset.
- Lyset? - Ja, lyset.
Du bliver snart blændet af det.
Hvad er lyset?
Det kan jeg ikke huske.
Jeg kan ikke huske det.
Dana?
Dana! Vågn op!
Dana?
Du godeste!
- Har du det godt? - Kør, du er ikke i sikkerhed her.
- Hvad snakker du om? - Kun en kan redde dig nu.
Se i spejlet, så ser du det.
Dana! Dana!
Det første foto De så, tog omkring fem minutter at optage på Mars.
Så blev det overført via radio til sonden...
Den 20. juli 1969 modtog vi et signal fra månen -
- der sagde, "Ørnen er landet".
...forekomsten af liv andre steder i universet.
Hvis Viking I og II ikke afslører levende organismer -
- afslører de andre hemmeligheder.
De vil fortælle os meget om vores egen planet -
- og åbne for ny forskning.
De bør give os viden, der kan forbedre vores livskvalitet.
Bedrifterne i rummet er ikke kun toppen af vores tekniske kunnen -
- de afspejler også det bedste ved vores land.
Vores kreativitet og vilje til at udforske det ukendte.
Norma.
Hvor var det, du mødte Dana?
- På en tur til Kennedy Centret. - Og hun sagde, hun bor i Richmond?
- Ja, vi kørte hjem i samme bus. - Her er hendes kørekort.
Hun hedder Sarah Matthews og bor i Boston.
- Kaldte han dem sine ansatte? - Ja.
Goddag, Norma.
Goddag.
Fortalte din mand, hvor han skulle hen til morgen?
- Nej, det gjorde han ikke. - Bare han ikke leger detektiv igen.
- Men det ved jeg snart. - Gennem Deres ansatte?
- Er Dana en af Deres ansatte? - Som sagt har jeg mange.
Må jeg tale med Dem ansigt til ansigt?
- Jeg ser på dig nu, Norma. - Hvabehar?
Jeg er i din baghave.
Er De her stadig?
Mr. Steward?
Vent, lag mig se, om jeg forstår det rigtigt?
I har haft vindtunnelen i månedsvis og vil have månelanderen og hangaren.
- Rigtigt, NSA's aktiviteter... - Hvilke aktiviteter?
Aktiviteterne vil lejlighedsvis berøre NASA's ansatte.
Men jeg kan ikke afsløre hvordan, eller hvad de skal gøre.
Det her er vanvid, men vi har intet valg.
Nej, det har I ikke.
- Har du tjekket nummerpladen? - Ja.
Det er en regeringsbil, en Lincoln Town Car registreret til NSA.
NSA?
Gud fader...
- Hvad er det der. - Fyrens kone blev skudt i brystet.
På klos hold. Morderen sigtede direkte efter hjertet.
Hendes mand arbejder på Langley.
Gjorde hun modstand?
Der var ingen hud under hendes negle, ingen blå mærker.
- Hvad tid døde hun? - Naboerne hørte skuddet 04.45.
Hvorfor spørger du?
Vil du vise mig huset?
- Din søster har det forfærdeligt. - Det har Arthur også.
Du ved, far og jeg altid har beundret din styrke-
- og dit positive livssyn, selv efter din skade, men...
Måske tager vi det for givet, at du har det godt.
NSA og NASA tillader det. Ofrene er under 40, gift og har et barn.
Find nummeret her på biblioteket, stol ikke på Arthur eller andre.
Hun bløder, skaf hjælp.
Du godeste.
- Kender du den kvinde? - Nej, mor.
Jeg har en masse ærinder før brylluppet, kan jeg køre dig hjem?
Rør ikke noget.
- Det er ham, Langleys PR-chef. - Hvad hedder han?
Arlington Steward. Steward med "d".
- Kan du tjekke ham? - Ja.
Der er tre døde til nu.
"Manual til udnyttelse af personaleressourcer." Bibliotekskode?
Bogen om lyn VIEMEISTER
NASA-ansat ramt af lyn
Undskyld, jeg leder efter nærmeste udgang.
Du er ikke ansat her, biblioteket er kun for de ansatte.
- De er hans hustru. - Jeg er Clymene.
- Hvad vil han med os? - Han tester jer.
Han tester os alle.
Følg mig.
Der er tre porte, men du kan kun vælge en.
Vælg din vej med omhu, der er kun en vej til frelse.
Sid ned, mrs. Lewis.
Enhver teknologi er som trylleri.
Lyn rammer jorden 100 gange per sekund.
Lyn kan nå en temperatur på 28.000 grader på en brøkdel af et sekund.
Det er fem gange så varmt som solens overflade.
- Er det, hvad der skete med Dem? - Ja.
Og nu kommunikerer jeg med dem, der styrer lynene.
- Hvad er der bag de to andre? - Evig fordømmelse.
Jeg forstår...
- Hvad følte du, da du først så mig? - Jeg følte...
- Hvad? Medlidenhed? - Kærlighed.
- Du følte kærlighed til mig. - Ja.
- Hvorfor? - På grund af min vansiring.
På grund af al den smerte, den har forårsaget mig.
Jeg forestillede mig den smerte forstærket -
- og projiceret op på mit ansigt.
- Og hvis jeg nægter? - Evig fordømmelse.
Du har valgt port nummer to.
Jeg så den smerte i Deres ansigt og forstod den.
Jeg følte en overvældende følelse af kærlighed til Dem -
- fordi jeg vidste, jeg aldrig mere ville have medlidenhed med mig selv.
Tag min hånd, Norma.
Du kan ikke huske, hvordan du kom hjem, vel?
Du kom i en bil, gik ind som en zombie og gik direkte i seng.
Hvor er vandet fra? Hvorfor siger far ikke, hvad der er sket?
- Hent nogle flere spande i kælderen. - Men...
- Walter! - Ja, mor.
- Fortæller du, hvad der skete? - Jeg har brug for en drink.
- Skal vi stadig til brylluppet? - Ja.
- Jeg kan ikke afsløre mere. - Jeg forstår.
Efter Vikings første transmission, blev din kollega, Arlington Steward-
- ramt af lynet her på denne platform.
Ja, vi har ikke hørt fra ham siden.
Han er... noget andet nu.
- Hvad mener du? - Han døde på brandsårsafdelingen.
Nogle timer senere blev hans lig bragt til lighuset.
En sygeplejerske hørte en stemme derinde, det var en mand, der lo.
Mr. Steward var genopstået og lo helt hysterisk.
Han blev overført til et sikret militærhospital.
Kort efter opdagede vi, han besad usædvanlige egenskaber.
- Hvad mener du med egenskaber? - Han heler ti gange hurtigere end os.
Cellenedbrydningen er stoppet.
Mine damer og herrer mr. og mrs. Edward Powell!
Davs!
Drik nu ikke for meget.
Sir, undskyld, jeg spørger -
- men hvorfor en kasse?
Ens hjem er en kasse, ens bil er en kasse på hjul.
Man kører på arbejde i den og kører hjem i den.
Man sidder i sit hjem og ser ind i en kasse.
Den nedbryder ens sjæl, mens kassen, der udgør ens krop, sygner og dør.
Hvorefter den placeres i den endelige kasse, og langsomt formulder.
- Det er ret deprimerende. - Se det som en midlertidig tilstand.
Hvad sker der, når prøverne er færdige?
Mine arbejdsgivere får dataene, så er jeres skæbne i deres hænder.
Man må sige, de her deres egen bizarre humor.
- Se på mig. - Jeg ved ikke, hvem De taler om.
Deres arbejdsgivere forbliver en gåde for os.
Jeg kan godt lide gåder.
Kan De ikke?
- Hvordan består vi prøven? - Er det ikke tydeligt?
Lad være at trykke på knappen, hvis nok lader være stopper testen.
Men der kommer andre prøver.
Gå lige ind i lyset. Vend ikke om.
Når De går ind i lyset, nedsænkes Deres krop i væske, hold vejret.
De vil føle en kvælningsfornemmelse, men den går over.
- Hvor sendes De hen? - Prøveforberedelser i Massachusetts.
De talte tidligere om graden af uegennyttighed.
Hvis mennesker ikke kan eller vil tilsidesætte egne ønsker -
- for artens bedste, overlever den ikke.
Så tvinges mine arbejdsgivere til at udrydde den, forstået?
Ja, sir.
Jeg var væk, Norma.
Jeg var væk i næsten en time.
Hvad så du? Hvad var der i lyset?
Det kan ikke beskrives.
Det er et sted, men hverken her eller der.
Et sted midt i mellem.
Det føles som en varm omfavnelse.
Det er et sted, der ikke er af denne verden...
Et sted, hvor fortvivlelse ikke styrer menneskets hjerter.
Far, hvad sker der?
Jeg skal kaste op.
Du kan stadig redde dig selv, jeg kan ikke, men du kan.
Jeffrey Carnes, jeg har mange spørgsmål til dig.
Hvis du vil overleve det her, så kom med nu.
Læg pistolen, før nogen ser dig.
- Ind med dig. - Godt.
- Far! - Walter!
Walter!
Walter! Walter!
Det er hemmeligstemplede CIA-papirer.
Forsøgspersoner og den frie vilje. De kan ikke behandles som ansatte.
- Frontallapblødninger? - Ja, det kan han ikke skjule.
- Næseblødningerne. - Har du set mange af dem?
Det har altså sine svagheder.
Det er derfor, det bor i Langley, der er alt, hæren, CIA, FBI, NASA.
- Det kan altså dræbes. - Ja.
...forekomsten af liv andre steder i universet.
- Hvor er vi på vej hen? - De tog din søn og min datter.
- Hvad? - Jeg ved, hvor han er, på et motel.
Stewards folk tog din søn. Poolen der bruges som en slags port.
TREDELT VANDKISTE
OVERFØRSEL VIA PORTAL
Manual i udnyttelse af personaleressourcer
Var det dig eller din kone, som trykkede på knappen?
- Min kone. - Også min.
Og nu er hun død.
- Dræbte du hende? - Ja, af hensyn til min datter.
Jeg fik valget mellem min kone og min datter.
Følg Viking-projektet og reflekter over vores rejse -
- ind i det ukendte...
- Var der andre i lastbilen? - Ikke så vidt vi kunne se.
Kom så!
Sigt!
Kom så!
Arthur, uanset hvad der sker, får det større konsekvenser, end du aner.
Tag plads.
- Hvor er vores søn? - Han er i sikkerhed.
Vi kommer til ham om lidt. Sid ned.
I skal vide, at jeg respekterer og beundrer jer begge.
I gav mig håb.
Men jeg er meget ked af, at du trykkede på knappen.
Og ked af at måtte fortælle jer at to af Walters sanser er ødelagte.
Han kan ikke længere se og høre.
- Hvor er han? - Hvad har I gjort ved ham?
Jeg har ikke gjort ham noget, jeg er bare et redskab.
I har nu to muligheder.
I kan leve resten af jeres liv og nyde de penge, I har fået -
- og lære at leve med jeres søns skader, der ikke står til at ændre.
Han får aldrig jeres stemmer at høre eller jeres ansigter at se igen.
Den anden mulighed er:
Der er en kugle i pistolen.
Du kan skyde din kone i hjertet og dræbe hende.
I det øjeblik din sjæl forlader din krop, bliver din søn som før.
Pengene trækker renter og udbetales til Walter, når han fylder 18.
Lad mig skyde mig selv. Arthur har ingen skyld i det her.
Jeg beklager, tilbuddet er ikke til forhandling.
Arthur, du må affyre pistolen. Norma, du må dø.
Ellers vil Walter leve i evigt mørke og stilhed.
Dræb mig bare og fordøm din søn til et liv i smerte.
Du vil blive fængslet for mordet på en ansat. Og de sender en anden.
- Hvem? Hvem sender en anden? - Lad være, Arthur.
- Hvem? - Du må ikke.
Farvel.
Mr. Steward...
Kan jeg blive tilgivet?
Det ved jeg ikke.
Du beundrer Jean-Paul Sartre. Måske kan disse ord trøste.
Der er to måder at træde ind i det sidste kammer på: Fri eller ikke fri.
Valget er op til os.
De gav mig et glimt af livet efter dette, ikke?
For det her er skærsilden.
Og de er her for at gøre en ende på os.
Jeres søn er låst inde i badeværelset ovenpå.
- Walter! - Walter! Elskede!
Skat, kan du høre os?
- Er der nogen? - Walter!
- Er der nogen? - Døren er låst indefra!
Jeg kan ikke se, hjælp mig!
- Walter! - Walter!
- Elskede... - Jeg kan ikke høre, hjælp mig!
Hold dig fra døren, hvis du kan høre mig!
- Hjælp! - Walter!
- Han kan ikke høre! Stop, Arthur! - Hjælp mig!
Arthur! Arthur!
Mor! Far! Hjælp mig!
Jeg kan ikke klare det. Jeg kan ikke se ham sådan.
Jeg kan ikke.
Åh Gud!
- Jeg kan ikke gøre det. - Vi kan ikke lade ham være sådan.
Vi har ikke noget valg. Der er ingen anden udvej.
- Han smilede til os. - Hvad?
Da du spurgte om livet efter dette, smilede han.
- Ja, det gjorde han, ikke? - Jo.
Arthur, jeg elsker dig, og jeg er virkelig ked af det.
Jeg er virkelig ked af det, jeg gjorde mod dig.
Du gjorde ikke noget, vi var sammen om det, så du skal ikke undskylde.
Jeg elsker dig, og jeg fortryder intet af vores liv sammen.
Jeg vil tælle dagene, til jeg ser min Arthur igen.
Jeg trykker på knappen.
- Til vi ses igen. - Ja.
Lad os få det overstået.
Alarmcentralen. Hvem må jeg viderestille til?
Du hørte et skud? Hvad er adressen?
7321 Park Street i Antrim.
Goddag, mrs. Weller. Skal jeg komme indenfor?
Walter?
Walter!
Walter, det er far. Jeg er lige her, kan du høre mig?
Walter?
Walter!
Kald, hvis du kan høre mig. Jeg er lige udenfor døren.
Læg hænderne på hovedet og træd væk fra døren.
Far! Mor!
Jeg er lige her, skat. Det skal nok gå alt sammen.
Læg hænderne på hovedet og træd væk fra døren!
Walter er ovenpå, han har det godt, de lover at sørge for dig og din søn.
Tekster: Ordiovision